-Tidigare i serien... -För Gordon. Allt är förgängligt.
-Sa du att jag var död? -Folk tänker alltid gott om de döda.
Phil kysste mig. Nån blir levande igen idag.
-Har han verkligen förändrats? -Stilla! Jag vill bara be om ursäkt.
Det här går över.
Kan nån hämta vatten åt mig?
Snälla? Jag är jättetörstig.
Kom igen, snälla...? Min mun känns som sandpapper.
Åh, Melissa. Herregud! Tack så mycket.
Du är en ängel.
Tack så jättemycket. Herregud.
Åh, gud. Melissa, nej, nej! Vänta! Nej, Melissa!
Hej, Phil. God morgon!
-Gillar du att leka med vapen? -Nej, nej, nej...
-Min var inte laddad. Jag är snäll. -Vad gör du, Phil?
Hej, Carol. Det är lugnt. Lösa skott.
Killar...
Du skrämde mig. Jag är en ny man. Jag har verkligen ändrat mig.
Det hoppas jag. För din skull.
Jag skulle behöva nya byxor.
Kanske kalsonger också.
Och verkligen nya skor...
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
-Han har varit här länge nog nu. -Nej, han måste bestraffas.
-Det här är medeltida och grymt. -Han siktade mot oss, Carol.
Med en oladdad pistol, för att kunna be om ursäkt.
Jag menade allt jag sa. Jag bryr mig om er.
Du höll en pistol mot våra huvuden.
-Jag svär, Tandy, om jag... -Lugna dig, Todd.
Gör vi verkligen det här? Är vi såna nu?
Han måste sona sitt brott. En veckas isolering i gymmet föreslår jag.
Jag gillar inte alls det förslaget.
Jag håller med. Är inte det att gå för långt?
Är det att gå för långt? Jag tycker att det är lagom långt.
En veckas isolering?! För det jag gjorde?
Vad sägs om två? Eller tre? Eller fyra? Hör jag fem?
Ja, det gör ni, från mannen i stupstocken. Såld. Fem är taget.
-Vad gör du? -Som Phil sa, jag måste sona brottet.
-Jag vill visa att jag har ändrats. -Phil?
Inte Tandy? Carol har kallat mig Phil senaste halvåret, och jag älskar det.
Jag döptes trots allt till det. Men jag vill återgå till Tandy.
Det verkade underlätta för er.
-Vi skulle aldrig kalla dig Phil. -Du är en Tandy.
Okej. Fem veckors isolering blir det.
Nu snackar vi. Okej? Som Phil sa, jag måste verkligen sona mitt brott.
-Hallå, Phil! -Menar du inte Tandy?
Okej. Tandy. Varför är dörren låst?
Det här är mitt fängelse, Carol.
Vad vore det för straff, om jag får umgås med folk?
Du kunde ha fått en vecka bara. Varför gör du det svårare?
Jag har alltid valt det enkla, men vill inte det längre.
-Jag måste ju sona mitt brott. -Är du säker på det här?
Oroa dig inte för mig. I fem veckor är jag gift med fru Justitia.
-Den här osten är himmelsk, Todd. -Vad roligt att du gillar den, Carol.
Jag är så less på att äta konserver.
Jag vet. Jag åt tomatsås som gick ut i juli.
Jag åt en burk oliver, som var bäst före 2014.
-Usch. -De var faktiskt rätt goda.
Framöver får vi nästan all mat från kon, så vi måste behandla henne väl.
-Var är hon, förresten? -Hon har ett halsband som ger stötar.
-Går hon långt bort, får hon en stöt. -Vad bra.
-Vill nån ha lite mer vin? -Får jag tänka på saken? Ja!
Okej. Jag fixar det.
-Melissa, kan jag få en bit ost? -Från den här?
Hur är det mellan dig och Todd?
-Han har varit lite konstig. -Sexuellt?
På alla sätt. Kall och frånvarande.
Du kommer att må bättre av ost.
Vad gör du, Tandy? Du bryr dig om de här personerna.
Ska du riskera att hamna i onåd hos dem, för galet god ost?
Jag är inte tillräckligt stark.
Nej. Du är bättre än så.
Deras vänskap är värd mer än den här osten. Tillbaks till din håla.
Tandy är ute.
Det var bara ett litet missöde.
Tandy är en människa, inte boskap.
Vi är oense, Carol. Jag förtjänar verkligen elchockshalsbandet.
Jag måste som sagt sona mitt brott.
Dessutom går jag inte i närheten av gränsen, så det blir inga problem!
Jag trodde att jag hade mer yta, men måste lära mig var gränsen går.
Det verkar finnas en till gräns här.
Jag hade fel om var gränsen går.
Jag markerar med mina dojor.
Och en till här, så där ja.
Det här är en förstklassig bestraffning.
Jag sonar mitt brott. JSMB.
Alla måste inte gå på en gång.
Ni vet var jag finns.
Chockerande att ni går. Lägg märke till ordvitsen.
Ska jag hämta nåt som gör det bekvämare?
Hämtar du en kudde åt mig, så vore det väl inget straff?
-Jord är min kudde ikväll. -Du är så stark.
Det var värt ett försök.
God morgon, Erica. Du är jättesnygg, på ett platoniskt plan, givetvis.
Jättebra. Du ska bara doppa fötterna i poolen lite, va?
Pool är samma sak på australisk engelska.
Gail Klosterman, har du Benjamin Buttons sjukdom?
Du ser 10 år yngre ut och såg ut som 18.
Hej, tjejen, vill du ha godis?
Mina ben lever upp genom er. Åh, att vara vattnet i poolen nu...
Håll truten, Tandy!
Truten ska hållas. Jag ska vara tyst, så att ni kan njuta av ert samtal.
Där kommer hon, fröken Melissa Chartres. Hej!
Okej, vi måste lägga till inget prat/total tystnad till ditt straff.
Jag försöker bara sprida glädje!
Jag visar min omtanke för er. Jag stör väl inte er?
Folk är visst missnöjda med att jag ger så många komplimanger.
Carol?
Carol fick köpa ett till halsband åt mig.
Det är röststyrt, så när jag pratar sprejas citronella i mitt ansikte.
Mina sinnen attackeras och ni får tystnaden ni vill ha.
Brott och straff. Som man bäddar får man ligga.
Jag ska inte fly som O. J. Simpson. Juicen är motsatsen till det.
Phil, åtar du dig uppdraget, min herre?
Jag skapar lite plats här. Det ska sättas på stämbanden.
Okej, jag testar...
Det fungerar.
Den tar sig verkligen in. Det funkar.
Grattis på femte dagen av bestraffningen. Hur går det?
Det här är sämst. Det suger.
-Nej, ingen pratar om dig. -Du kan prata med normal ljudvolym.
Åh, vad skönt! Jag kunde knappt höra mig.
-Nej, ingen pratar om dig. -Va? Inser de inte hur jag lider?
Jag vet inte. Jag pratar om din uppoffring, men ingen bryr sig.
Jag kommer att fortsätta. Jag ger aldrig upp.
Det ska ju vara ett straff, men det vore trevligt att få ett erkännande.
Jag är ledsen. Du kanske behöver gå en sväng.
-Vill du gå till gränsen med mig? -Ja.
Då var vi framme. Kämpa på.
-Vad gör du, Melissa? -Jag tar med öl åt Tandy.
-Vad trevligt! -Menar du allvar? Tack så mycket.
-Går din gräns här? -Ja, den går precis här.
Varsågod.
Melissa? Jätteroligt.
Jätteroligt, Melissa. Herregud.
Du är nåt extra, Tandy. Jag trodde inte att du kunde bli värre...
-Du, din jävel! -Todd...
-Andas in och ut. -Du är okej.
Tandy vill bara be om ursäkt för att han slängde krukväxterna.
Han ville bara få er uppmärksamhet, för att säga en sak.
-Jag hör honom inte, Carol. -Vi kan inte höra dig, Tandy.
-Charader? Vad kul! -"Star Wars"!
"Ugly Betty"! Nåt annat fult.
-"X Factor". -"Total Recall".
-"X Factor"! -"Goonies".
-En svart "Annie". -"X Factor"?
-"Coyote Ugly". -"Elefantmannen".
-Nej, det är inte... -Tänk. Tänk.
-Jag. -Älskar.
-Nej. -"X Factor"? Nej.
-Hatar? -Hatar.
Hatar.
-Du hatar halsbandet. -Synd för dig, Tandymannen.
Fast! Du kunde ha pekat på ansiktet.
Halsbandet. Fast. Stenansikte? Ful?
-"X Factor"! Nej, nej, nej. -Fast. Halsband.
Eftersom halsbandet var hans idé, kan han ta av sig det om han vill.
Nej, det kan du inte! Det handlar om förtroende, Tandy.
Tillit är viktigast. Tilliten är allt!
Du förlorade vår. Jag pratar om tillit, hör du!
Är du som ett djur behandlar vi dig så.
Åh, ja. Den här hunden ska till hundkojan.
Kom igen. Duktig vovve. Så där, ja.
Hallå! Hör ni! Hallå!
Herregud. Det verkar ha brunnit här.
-Har du rökt, Gail? -Gud, nej. Inte här ute i alla fall.
-Det var tiki-facklan. -Okej. Nån har släckt elden.
-Todd? -Jag måste ha sovit hela tiden.
Om det inte var nån av oss, vem var det då?
Jag tror att jag vet.
Vet du nåt om elden?
Vet du vem som släckte den?
Tandy såg elden. Han ropade också.
Men alla sov.
Vad ska han göra? Bryta sig ut ur skjulet? Han gör det!
Han sprang genom elchockzonen. Sen tog han vatten från poolen.
Han sprang fram och tillbaka hela tiden.
Han fick fler och fler elchocker tills elden släcktes.
Sen låg han på sluttningen, helt utmattad.
Efter att ha räddat alla våra liv...
...kröp han in i skjulet igen, som den goda fången han är.
Jag har nog rätt när jag säger att Tandy har avtjänat sitt straff.
Tack så mycket. Herregud, hörni. Tack!
Jag vet att jag inte är förlåten, men det är en början.
Jag ska vinna ert förtroende igen, för jag har förändrats!
Ni är viktiga! Jag är förväntansfull och hoppas att ni också är det!
Gud! Jag hoppas att ni också är det.
Pappa är hemma.
Text: Anna Gäredal www.sdimedia.com